Српске народне пјесме. Књ. 2, У којој су пјесме јуначке најстарије
26
„Већ је пола ноћи превалило,
уја сам чув'о стражу до поноћи,
„Ви чувајте до бијела дана, (ЈЕ „Да ја легнем санак боравити.“
Друштво спава, као и поклано,
Нити слуша, шта Осман говори.
Тад' се Осман на камен наслони,
_Танку пушку метну преко крила. — [30 Подиже се Дамјановић Живко, <— Ж Он е' у чету диже у планину, Има с њиме осамнаест друга. Изиђоше на Коштац планину, Изиђоше ноћи у поноћи, Угледаше ватру код Кусиде, Код бијела моста Кусидскога, Па говори Дамјановић Живко: „Браћо моја и моја дружино ! „Видите ли ватру код Кусиде 2 14() „Није л мајка родила јунака
„И мушкијем опасала пасом,
„Или сестра брата одњијала
„Без бешике на десници руци
„И на чистом крилу ђевојачком, | „Да отиде мосту Кусидскоме,
„Да уводи ватру код Кусиде:
„Ко је оно ватру наложио,
„Ил су Турци, ил су Црногорци,
„Ил су каке младе кириџије, 150 „Ил' чобани код бијела стада“
Сви јунаци ником поникоше
И у црну земљу погледаше,
Ал не гледа Мандушићу Вуче
(5 ом
о
(5
[а сл