Српске народне пјесме. Књ. 2, У којој су пјесме јуначке најстарије
Ва А кад пашу књига допанула, Књигу гледа паша Тахир-паша, Па кад виђе, што му књига пише, (Он повика огњене чауше, А чауши по војсци царевој : „Ко је коњик, потежи колане, „Ко је пјешак, притежи опанке. „Да идемо харати Пипере.“ Па с' отоле подигнула војска, На Пипере кршне ударише: На Рогане село ударише, и Рогане село опалише; На Бедане село ударише, И Бедане село опалише; На. Племиће село отидоше, И Племиће село опалише; Док су дошли до јакога браства, До јакога браства Вукчевића И бијеле куле Тошковића, И бијелу кулу опколише; Ал' да видиш јада од Турака ! Пуч' из куле шездесет пушака, Те погибе шездесет Турака, Остали се препадоше Турци, Па се натраг мало повратише, Но се б'јела отворила кула, Па изиђе шездесет јунака, За Турцима јуриш учинише, Па викнуше остале Пипере: » О Пипери, родила вас мајка ! „Оставите тврде метеризе И пећине куће завидане,
59
100
105
110