Српске народне пјесме. Књ. 7, У којој су пјесме јуначке средњијех времена
0
» У љубинском моме кадилуку „Два дијела има праве раје,
„Све чипчије, Факаре ришћанске, »Ама сваки пусат набавио, »„Пусат му је кућа пи баштина, „И милији му од оца и мајке. „Кад станемо рају одирати, „Биће муке да пас пасу прича,“ Адем-беже рече, те пресјече: „Стан“, Мујага, држи на којој си. „Колико је све Херцеговине, „Нико није ка' ја запануо
„На крајину на сенту крваву „Као што су Турци у Требињу; „Нема дана, а нема сахата,
„Кад не пуца пушка на све стране, » 4 кликују у невољи Турци:
„ „Ко је Турчин! ево нам душмана ! „„Карадаг нам одагна ајвана,
о БИЛИ робља, али мртве главе,“ „Кад се гође чуше ови гласи, „Сва устане раја на оружје,
» Је заскачу кланце и богазе, »Црногорцу плијен одузима,
„Па кад раји повадим оружје,
уШто ћу без њих на крајини љутој
„Ништа друго, лијепог ми дина, „Него селит' из града Требиња. „Па и ту би мало квара било, удли ево и горе невоље:
» Одавна је раја пресилила, „Комшија јој ломна Гора Црна,
175
[80
185
190
195
200
205