Српске народне пјесме. Књ. 7, У којој су пјесме јуначке средњијех времена
105
и.
„Господар си, пресвијетли књаже, »»Од нас ради, што је тебе драго, „»Вазда ћемо тебе вјерни бити; „„Дак се, књаже, сви тебе молимо, » »Од нас свијех и ко није овђен „»3а сокола Мартиновић-Сава, „»Е не Саво уредио дивно,
И мудро не свије сакупио,
„» И јуначку похвалу казао, „»Пробудио срца у јунаке, „»Трудио се и дневи и ноби, „»Не би други боље ни мудрије „» Осим тебе али куће твоје, „»Вјеран ти је, и добро га држи, „» Овако су за потребе људи.“ „Кад проучих књигу шаровиту,
„ Ју се нагна руски зенерале. „Коваљевски од двора русијска, „Д он ви је добро захвалио,
„И шарену књигу преписао, „Понио је двору русијскоме,
„Да цар знаде, што су Црногорци, „И како ће књазу вјерни бити,
» А једну је мене оставио,
„И раним је у сандуку моме, „Пак сам чуо, моји два витеза, „Да невјеру мени учинисте,
» И пођосте у турске градове,
„И пашину руку пољубисте,
„И примате отровне дарове.
„Баш немате части ни поштења,
„Ја не жалим што ме преваристе,
180
185
190
195
200
205
210