Српске народне пјесме. Књ. 7, У којој су пјесме јуначке средњијех времена
109
У
„Кунем ви се, а вјеру ви дајем, „Све ћу равне Куче изгорјети, „Све ће поћи ђавољијем трагом, „Дрекалово ископат кољено, „Нек погине име Дрекалово, „Душманину срце насладити. „Добро знајте и да ме познате, „Доста сте ми стрица изварали, „И његова потрошили блага, „Све шарали тамо и овамо, „Лажи њему, а лажи Турцима; „А ево ви тврду вјеру дајем, „У мене ви пријеваре нема,
„А знаћете, што је Гора Црна, „И какви су моји Црногорци, „Који могу с царем ратовати,
„ А камоли с:три хиљаде Куча, „И опет вам тврду вјеру дајем, „Не. дођете л' мене на Цетиње, »Брво ћу ви војску оправити, »Брво ће вам добро јутро звати, „И некоме добра бити неће, „Грђа ће вам бити него Турци, „Вјерујте ми, преварит' ве нећу.“ Кад од књаза друга књига дође, На збору се Кучи окупише, Многи на то пристати оћаху, Особито Петровића Туро,
И дијете Драгојевић Бацо,
Од витешке куће Иванове
Од Убала Лазовић Пуниша,
И Турова сва четири сина
310
320
330
335