Топола
treta, koji prikazuju razne njegove znance, a to su: Asesor i Rejent, Gervazij i Protazij, ulani i brkati plemići, romantični grof čudak i cimbalist Jankiel. Priestolnična pofrancužena koketka Telimena prikazuje koju od odeskih ili petrogradskih krasotica; u Zosiji ima crta Marylinih punih seoske prostote i naivnosti. U obće medjutim nije Mickiewicz uspio u crtanju ženskih karaktera i tipova, kao ni njegovi drugi veliki vršnjaci, te u poeziji poljska žena ne zauzimlje dostojnoga mjesta, koje bi zavredjivala po zaslugama svojim u životu. Oni nisu mogli prikazati žene silne, samostalne, gradjanke. Mnogo su bolji mužki tipovi, a medju njima je najmanje tipan sam pan Tadeusz. On za pravo nije junak pjesme, nego je to upravo njegov otac, koji se krije pod monaškom mantijom i imenom »Robak«. On izpovieda svoju tajnu u svoj 10. knjizi, pošto bude ranjen u boju s Rusima u redovima pomirene poljske šlahte. Središtno mjesto zauzima u djelu Jacek, ali je to disonancija u cjelini. Poslije smrti pjesnikove, pokazalo se u početku 70. godina, da je izpovied Jaceka Soplice autobiografija pjesnikova, Eva da je Henrieta, a Stolnik grof Ankrvicz. »Pan Tadeusz« se silno i trajno dojmio poljskoga družtva. Priznanje pjesniku bijaše neograničeno. U to je doba već pjesnika zanosio duh k drugomu, uzvišenijemu čeznuću njegove prirode, koja je etičke ideale stavljala nad estetičke. Ipak su »Djedovi« ostali neizdjelani, jer je Mickiervicz radio samo onda, kad bi ga obuzelo nadahnuće, a nadahnuće ga je podilazilo sve rjedje. Posljednji put ga snadje godine 1840., kad su drugovi dali Mickiewiczu u čast objed i kad je izazvan Slowackim na improvizaciju, odgovorio sa žarom, kakova nije osjetio poslije 111. česti »Djedova«.
VII.
U domaćem životu Mickiewiczevu dogodi se promjena, u polovici godine 1834. on se oženi. Slušajući, da hvale Selinu Szymanowsku, kćer glasoviračičinu, koju je poznavao još u Petrogradu kao živahno, ćudljivo, ali umiljato djevojče, Mickiewicz se zareče pred drugovima, da bi se rad njom oženio.
60
Adam Mickizwicz.