Учитељ
' „460 РАСПРАВЕ И ЧЛАНЦИ
"пис треба мало друкче предавати (по сливовима), како сеи природне науке друкче сад предају, и како је очигледна настава мало друкче упућена овим програмом. Сем тога, Ви видите да наше школе немају никаквих паставних срестава, и да се деци готово увек само језиком говори, а не показује се и не објашњава разним настав. срествима. Школе неће скорс имати новаца да купе наставна средства, која имају школе бегатих народа, а међутим има много наетав. средетава које би учитељи сами и са ђацима свејим могли спрелити, само кад би знали и умели. Уверен сам да би они тон учинили кад би их ви упутили и показали им, а Ви велите да немате шта показивати, него само контролисати!
Поврх свега тога, г. надзорниче, да Вам истакнем још један јачи пример неоснованости зврђења вашег, Баш пре кратког времена, једна комисија имала је да прегледа, одабере и среди збирку ствари, које су наши учитељи и школски надзорници послали за париску изложбу. М ја сам имао част да будем један од члавова те комисије.
Верујете ли, г. надзорниче, да смо, и ја и остали чланови те коми. сије, са уздавима и болом у души разгледали радове наших школа, који су одабрани као најбољи, и који су послати да их види парни
и цео свет! Јегва смо одабрали и саставили једну жалосну збирчицу. Кад будете, г. надзорниче, долазили у Београд, свратите ко
мени у Школски Музеј, да се уверите о овом што рекох. Оно што
је комисија одбила, узео сам ја у Школ. Музеј; а и оно што је отишло у Париз није много боље од овог. Дођите да видите шта смо о могли спремити за оваку једну светску изложбу, и да Вам изнесем шта | би и како могли учитељи у школи да ураде па ћете тек онда разумети |
„да ли надзорници имају у чему да упућују, поучавају учитеље, или је већ све спремно и готово, знање и умење је ту, само треба надзорници чешће да обилазе школе и да учитеље нагоне да што више раде, тако, како су до сад радили.
Докле се, г. надзорниче, Ви тешите тиме, да је спрема већ ту.
само треба јаче гонтроде и више рада, дотле мени најтеже пада баш
То, што код наших учитеља, не само да није у свему спрема до-.
вољна, него многи од њих сами то још не виде, а не видето и неки
надзорници њихови. Јер то је веће зло од незнања. Це знати, па уви-_
Ђати то и тежити да се научи, то је само пола невоље; а не знати, па мислити да се све зна, то је зло неизлечиво. Као што из овога видите, г. надзорниче, не стоји ваше тврђење
да школе наше не пате од незнања и неумења. Баш напротив оне.
пате највише од тога што многи учитељи нису довољно упућени у рад свом, а немају кога да их обавести, да им објасни, да их упути