Цар Душан : историјски роман из XIV ога века у три књиге. Књ. 2, Краљ
Јован Кантакузин је, у својој дубокој старости, живећи у Миситри, написао своје успомеке, целу историју свога бурног живота. i
Да видимо како он описује своју посету у краљев-
ским дворима у Шаунима и своје борављење у "Србији,
Интересантно је да цар говори о веби као о трећем лицу, никад не вели „ја: да не би изгледало да он пише само своје личне успомене, него да пише праву историју византијскога дарства. | :
„Кад је дар примио Богдана и саслушао краљеве поздраве, он их је одповдравио најљубавније са изја вама највеће захвалности и пријатељства. Чим је чу. да су краљ и краљица њему ва љубав грекинули своје путовање и да се враћају, изађе M OH из Скошња пре/ њих до некога места које се зове Џауни, ваљда тако прозватог са своје пријатности. То је место близу не= утврђене вароши Шриштине. Ту се састаше > краљем и краљицом, који га дочекаше што може бити почасно и одлично, радујући се, и сматрајући његов долазак к њима као највећу част која им је указана. У свима церемонијама краљ је цару првенство уступа. Тако и при обеду даваше цару више и украшеније седиште од свога, при ходању пуштао је дара за корак напред, и у свима појединостима даваше цору првенство.
У Срба беше стари обичај кад који племић или велики властелин, после дужег растанка долази краљу, да пре него што ве поздраве оба сиђу с коња, ва тим млађи загрли краља око прсију, а после се обојица у уста по» љубе. Шри другом састанку, млађи пе сјахује, него се с коња здрави са својим господарем. Тај обичај хтео је краљ да се према њему одржи му о овој прилици, али за цара надедио је својим великашима да се према њему владају по ромејском обичају, да први силазе с коња и да цара пољубе у колено. И кад су цар и краљ некуда заједно изјашили па би срели каквог српског великаша, краљ је вјахивао да се с њиме повдрави, а цар се здравио е коња. А кад год би дар долазио у краљев дворац а то је било готово сваки дан, јер краљ, желећи да своме расту учини што пријатнијим и веселијим боравак
| | 498