Адам Бид
518 ЏОРЏ ЕЛИОЛ
жену; али све сехзарекло против мене — рече Лизбета, ударивши у срдито јецање.
Сет поћута мало, па погледа у матер, лако поцрвеневши, и рече ниским гласом: Каког је ли"ти она рекла што о том
— Рекла Таман; та не говори ништа. Само сте ви мушкарци у стању да чекате да вам се нешто отворено каже, па тек онда да знате.
— Добро, али по чему ти то онда мислиш2 Откуда ти је то пало на ум
— Свеједно откуда; моја глава није тако шупља да се у њу може тутнути оно што није. ја знам да она њега воли, каошто знам да ветар улази у кућу на врата, и то је доста. И он би можда био вољан да је узме, кад би знао да га она воли; али се он сам неће никада тога сетити, ако му ко други не каже.
То што је мати напоменула о Дајниним осећајима према Адаму, није било сасвим ново за Сета; али њене последње речи су га узнемириле: да не узме она сама на се да Адаму отвара очи. Он, Сет, није био на чисто са Дајниним осећајима, али је мислио да је потпуно на чисто са Адамовим.
— Не, мати, не — рече озбиљно — не треба ти то да говориш Адаму. Ти немаш права да говориш какве осећаје Дајна гаји, кад ти их она није казала; кад би то рекла Адаму, излегао би се само неки неспоразум; он је веома захвалан и одан Дајни, али, он нема намера које би значиле да хоће да је узме за жену; а ја не верујем да би и Дајна пошла за њега. Ја не мислим да ће се она уопште удавати,
— Ех — рече Лизбета нестрпљиво. — Ти тако, мислиш зато што она неће да пође за тебе. Она неће никад поћи за тебе; боље би било да желиш да пође за твога брата.
Сета то заболе, па рече тоном пребацивања:
— Мати, не мисли тако о мени. ја бих се радовао да ми она постане сестра, као ти што би да ти буде снаха. У тој ствари ја не мислим више на себе нимало, и биће ми криво ако још будеш тако говорила .