Адам Бид
АДАМ ВИД ___ 519
— Добро, добро, а ти немој да ми идеш уз нос, и да кажеш да нешто није кад јесте.
— Али мати, — рече Сет — ти би Дајни учинила на жао кад би казала Адаму шта ти о њој мислиш. То би само изазвало неспоразум; то би довело Адама у незгодан положај, ако он не осећа одиста тако. А ја сам сасвим сигуран да он тако што и не мисли.
— Ах, остави ти то; сигуран сам! не знаш ти те ствари. А што би он толико ишао Појзеровима, да није волео да се види с њомг Иде два пута, кад би требало једанпут. Може бити да он и не зна да му је потребно да се види с њом; каошто не зна да му ја осолим чорбу; али би брзо осетио кад ја то не би учинила. Њему неће никад пасти на ум да се жени ако му то неко не наговести; и ти, кад би волео твоју мајку, ти би њега могао на то навести; а њу не пустити да оде далеко испред мојих очију, како би могла да је имам крај себе, да ме понегује, пре него што одем да легнем поред мога старца, тамо под белим глогом.
— Не, мати, немој мислити да ја немам нежности за тебе; али ја бих ишао против своје савести кад бих узео на се да кажем шта Дајна осећа. А сем тога, мислим да бих увредио Адама да му уопште и говорим о женидби; и саветујем и теби да то не чиниш. Сасвим је могућно дасе ти о Дајни потпуно вараш; ја сам до краја убеђен — по речима које ми је она рекла прошле суботе — да она не мисли никако удавати се. ·
— Ех, ти си тврдоглав, као и сви што сте; кад би то било нешто што ја не би хтела да буде, било би пре него што ја и помислим.
Лизбета устаде с клупе и изађе, оставивши Сета јако забринута: да она ипак не рекне што Адаму о Дајни. После мало времена Сет се умирио, узевши у обзир да се Лизбета, откад је Адам претрпео ону тужну ствар, није више усуђивала да му говори о осећајима, и да ће се тешко моћи усудити да се и сад дотакне тако деликатног предмета. А ако и