Адам Бид
520 ЏОРЏ ЕЛИОТ
учини, надао се је, Адам неће обратити много пажње на оно што му она рекне.
Сет је био у праву кад је веровао да ће Лизбету обуздавати страх. Сем тога, за три идућа дана, све прилике кад се она виђала с Адамом, и могла поразговарати, биле су врло ретке и кратке, и тако је старица одолевала искушењу. Али кад би дуже остајала сама, она је стално мислила тужне мисли о Дајни; док те мисли, најзад, нису достигле до близу оног степена јачине кад се више не може с њима по вољи управљати, кад су се толико оснажиле да саме излете из тајнога гнезда, на опште изненађење. 'И у недељу ујутру, кад је Сет отишао у цркву у Тредлстон, даде се опасна прилика.
Недеља пре подне била је најсрећније време за Лизбету; јер, како у цркви у Хејслопу није било службе до после подне, Адам је остајао код куће и није ништа радио; читао је, али то је посао при којем се она смела усудити да га прекине. Сем тога, она је у тај дан спремала бољи ручак за синове, најчешће за себе и Адама, пошто би Сет често по цео дан остајао ван куће. Мирис од печења, пред светлом ватром у чистој кухињи; часовник што удара свечано празнички; крај ње њен љубимац Адам, у најбољем оделу, не ради ништа важно, тако да она може, ако хоће, прићи му и погладити га по коси, и видети како ће је он погледати и насмешити се на њу, док ће Џип суревњиво гурати своју њушку међу њих — е, то је био рај на земљи за сироту Лизбету!
Књига коју је Адам најчешће читао, била је велика илустрована Библија; и тога јутра је лежала отворена на округлом белом столу у кујни;. Адам. је седео у кујни иако је ватра горела, јер је знао да мајка воли да је крај ње, а то је био једини дан у седмици кад јој је могао ту жељу испунити. Ви бисте. са задовољством гледали Адама како чита Библију; он је никад није читао радним даном, него ју је узимао, као врсту празничне, књиге, која му је била у исто време и. историја и биографија и поезија. Једну је руку држао међу дугметима од прслука, а друга. је