Адам Бид
АДАМТБИД 21
рода сигурно никад није смерала да створи од ње проповедника. „Драги пријатељи помолимо се Богу, да нас благослови — рече Дајна јаснијем, али не јаким гласом.
Па склопи очи, спусти мало главу, и настави истим умереним гласом, као да говори некоме сасвим близу крај себе.
— Спаситељу грешника! Кад је нека сиротица, тешка грешница, дошла ка извору да воде захити, нађе Тебе где седиш код извора. Она Тебе не познаваше; она Те не тражаше; њен дух беше у тами, њен живот неупутан. Али-Ти јој проговори, Ти је стаде учити; Ти јој доказа да знаш њен живот као да ти је на длану, а ипак, Ти беше вољан дати јој благослов који она није никада тражила. Исусе, Ти си сад међу нама, и Ти познајеш све људе; ако има овде икога који би био као она сирота жена — ако им је,то јест, дух у тами и живот неупутан, ако су дошли овамо не да тебе траже и не да буду научени — учини њима по превеликој милости својој оно што си учинио и жени на извору. Проговори им, Господе; и отвори ухо њихово за вест коју им носим; опомени их греха њихових, учини да зажедне за оним спасењем које Ти тако радо дајеш.
— Господе! Ти си увек с Твојим народом; он Те види сред ноћних бдења, и срца њихова горе у грулима њиховим кад Ти с њима говориш. Ти си близу оних који Те не познају; отвори им очи како би Те могли видети, Тебе, који сузе проливаш над њима и говориш им: „Нећете да приступите к мени, да би стекли живот“; како би Те могли видети на крсту, и чути где говориш: „Оче, опрости им, јер не знају шта чине“, — видети те онако како ћеш доћи опет у слави да им судиш напослетку. Амин.
Дајна подиже очи и застаде, гледајући у групу сељака који сад стадоше прилазити ближе њој, с десне стране. А затим настави, нешто јачим гласом:
— Драги пријатељи, сви ви идете у цркву, и држим да сте чули како свештеник чита ове речи: „На мени је Дух Господњи, јер ме је он помазао да