Бранич
Страна 118
„Б Р А Н И Ч
Број 3
лишу: а) застарелост права државе на разрез и наплату разрезаног пореза, и б) застарелост права државе на гоњење и изрицање казне и наплату већ изречене казне и оштете (накнаде). § 2. 1. Први одељак чл. 153. Закона о непосредним порезима једном непотпуном, нејасном и недовољном стилизацијом регулише застарелост права државе на разрез пореза. По овој одредби: „Право државе на разрез пореза застарева за пет година рачунајући од 1. јануара оне године у којој је пореска обавеза настала". Читајући овај законски пропис изгледа да он не обухвата све оне случајеве застарелости који се у пракси могу појавити, јер тумачећи га граматички долази се до закључка, да се он односи прво на разрезе пореза код новопосталих пореских предмета, а затим на разрезе пореза оних пореских предмета, код којих је пореска обавеза настала, али који у опште нису за разрез пореза пријављени (аргуменат из речи „у кајој је пореска обавеза настала"), а да се не односи и на оне пореске предмете који су као порезу подложни били већ. предмет разреза пореза и одговарајућим порезом задуживани, односно код којих је пореска обавеза раније већ била настала, па у наредној пореској години за разрез пореза или нису пријављени или су пријављени, али по њима пореска власт разрез пореза није извршила у току од пет година. Међутим овакво тумачење ове законске одредбе не би било ни логично ни сагласно природи институције застарелости; уз го не би одговарало духу закона и намерама законодавца који у овом законском пропису поставља опште начело застарелости са намером да се он примени на све случајеве и на све оне порезе, који за пет година са буди којих разлога не буду разрезани без обзира на то, да ли је порезу подложан предмет нов или је већ био порезу подложан и да ли је дотични порески предмет порески обвезник пријавио за разрез пореза и л и н е. С обзиром пак на то, да је Закон о непосредним порезима усвојио принцип једногодишњег разреза пореза, те се у свакој пореској години за државу ствара ново право разреза а за пореске обвезнике нова једногодишња пореска обавеза, то је несумњиво да се ова законска одредба односи не само на разрез пореза оне пореске године у којој је „пореска обавеза настала", него на сваки годишњи разрез пореза без обзира на то да ли је порески предмет у дотичној пореској години нов или је као порески предмет већ постојао. За тачност овакве интерпретације ове законске одредбеслужи и последњи одељак чл. 153., у коме се вели: „Исте овеодредбе важ;е и за казну из чл. 137. закона", а ову казну из; чл. 137. законодавац намеће пореским обвезницима само онда,.