Дело
444 Д Е .1 0 права не би ни иостојала не само потпуно, но и никако. Судска власт вршила би тада само један део своје задаће, примењујући казненонравну санкцију после свршеног Факта , кад о самој употреби права не би могло ни да се говори. А на тај начин, она би била од незнатног практичког интереса , како због важности тако и због природе, коју има примена тога права. Прави смисао потребне заштите далеко је већи у томе, да се оно реалише, због тога , што је у његовој нрироди, да се јавном интересу не може у опште дати накнада оне врсте каква би одговарала претрнљеној штети. Интерес и то врло велики интерес, који ова права имају , лежи у њиховој употреби, па у том правцу треба да се окреће и зашгита, ако се хоће да она постоји стварно. Казнена санкција, овде је далеко спореднијег значаја још и по томе, што злоупотреба политичких права, у колико постигне успех вазда је у стању, не само да осујети казну, но да добије и награду Ирема томе, сам акт уаотребе политичких ирава, треба да има своју нарочиту заштиту, а чим је реч о заштити права, она онда ирипада на челно судској а не политичкој власти. Па кад то вреди у опште онда још више за чисто политичка праза, и као особено важна, и као најнепосреднији интерео политичке власти, јер би овд вазда утицала у правцу, који њој користи. Због тога налазимо. да је за ове оне радње, које би требало да носе карактер правне заштите употребе иолитичкпх права, надлежна судска власт. За оцену тих радња, треба имати на уму, да је у њиховој природи, да она не могу бити предмет обпчног парничног поступка и да им се зато ни заштита не може дати у том правцу. Њихова легална квалификација одређује и појам и присуство њихово, на због тога, у доказима да такво право постоји лежи и сав погребан материјал на основу кога се може тражити заштита његове употребе. Непосредни смисао овакве заштите био би или у томе, да се овако признато право на време констатује и снабде потребним доказом о способности за легалну употребу, или да се ауторизује смисао његовеупотребе. У овом носледњем смислу чини нам се, да је више сагласно горњим начолима о правој заштити полигичких ирава, кад би судска власт бнла неносредно надлежна и за радњуу која би констатовала сам акт употребе полптичких права, она-