Дело
ЈУНАК НАШИХ ДАНА 87 То га мало разведри и он с неким задовољством пушташе густе димове и сркуташе каву. Премишљао је. «Узећу стан овде, у главној чаршији код газда Петровића. Кућа је лепа. Није велика алп спрегна. Намештај ми сгиже кроз десет дана а дотле ће и кмет стићи и моћи ћу све исплатити. Онда ћу да се господски наместим*.... И зажмури да би створио што лепшу слику свога стања, Собе су видне, светле; двориште доста пространо , има и неколике лепих воћака а у плацу би се дао подићи и леп врт, простора има доста. Собе ће поделити овако. Једну ће узети за спавање, једну за радионицу , једну за књижницу а сала у средини за примање. Кућу је видео и допала му се. Петровић се радује и вели да се ке ће расценити, не ће му скупити. — Збиљз, кад се наместим , и цар ће ми позавидети !... Ја ћу им стварати укус... Док само видим ове мајмуне, а они се надмећу ко да ми боље подражава!... Ха, ха, ха, ха !.... Набавићу газдарицу која ће све то у реду одржавати: потражићу што год лепушкасто... Не трпим старе и ружне ствари!... Ово пара што будем имао употребићу да бацим прах уочи! Ко хоће да му никне мора посејати! Ја ћу посејати! .Не овде само, у целом свету импонује пуна кеса. Ко је богат он је и паметан. Кад се у мене нађу такве врлине — ја ћу победити свуда!.. Па се пружи на дивану. — Хеј, да је само још мало среће!.... Хеј , Данице , Данице !... И ту изиде она на очи; зазвонише му њене последње речи у ушима па му задрхта душа од њих... „Збиља, ја је волем!... И, ето, не могу да се отресем њене слике ни оног презривог погледа!... Који ми је ђаво сад ?! Та ја сам бар умео бити вазда свој госа, а сад... Не, не... Осећам како сам почео посгајати слаботиња ! .. Шта сам радио за све ово време од доласка ? Готово ништа ! Све сам време утрошио размишљајући о њој, мислећи о часу састанка нашег, па ето како ми је испао тај први састанак ! .. Тога више не сме бити. Она не може бити моја па шта онда ?.,. Кад бих ј§1 хтео и могла би, али сад није време да правим скандала... Презнре ме! .. Хеј дете, платићеш ти мени за то !... Волем је —