Наша књижевност
"
Цу Џи
(Превео с руског Б, К.)
Прстима лаким попут сна
такну се мојих зеница до дна, 3 и отворише ми се зенице
кб очи у престрашене орлице.,
МИ уха мога такну се он
и испуни их шум и звон,
те схватих небеса трептање
и анђеоски по њима лет,
гадова морских-подводни сплет и подземнога корења клијање.
МИ устима се мојим примаче, тај грешни, лукави језик таче, из уста ми га хитро истрже
и тад десницом с које крв лије у моја премрла уста врже 7 стрелицу мудре змије.
Па мачем груди моје распоги, дрхтаво срце из њих откину,
а место њега жар који гори
"у растворена прса ми рину. – |
Кб труп у пустињи ја сам лежао
ал меу живот глас Божји дозвао: „Устај, пророче, гледај, не дремљи! Испуњен мојом вољом буди, плови по мору, ходи по земљи, распламћуј речју срца људи!“ |
А. С. ПУШКИН, , | У |