Наша књижевност
Ах, приђи, приђи да ти назрем лик, Шта ће ми твоја сен!“
Или, зар има поезије у оваквим стиховима у којима се песник обраћа жунцу У магли:
„Под тобом губи сенку
и човек, и звепка, и бор.
У магли постаје сена 1 (О, сваки живи створ.“
Е А шта тек значе стихови који су одмах за овим и какве поезије има у њима2
„Ах, сени ове без сенке што у маглама плове нека ми сваки каже
< ко је и како се зове.
Друже у шлеској магли
откуда у мају 1есен2
Пружи ми руку топлију од хлеба Ја нећу само сен.“
Слобода стварања у надреализму значила је и слободу рушења свега ашто је лепо у поезији. Та слобода се испољавала и у рушењу мелодије, ритма и слика. Као последица те анархичности у версификацији остале су и код Дединца несигурности у грађењу стиха: сликовање речи: са неодговарајућим акцентима, аритмичност стихова, прозаичност, недовољно богатство језика итд.
Хоће ли Дединац изићи из тешког наслеђа надреализма У транспоновању стварности у поезији, показаће даљи његов развој. Хоће ли се оно што је заиста интензивно лирско, сензибилно префињено у њему пренети у поезију која ће бити ближа заједници, зависиће и од његовог не само декларативног већ и целовито личног, ослобођеног од интелектуализирања и-психологизирања, учешћа као песника у револуционарном животу народа.
ВЕЛИБОР ГЛИГОРИЋ
3 Ј