Наша књижевност
· Иванградски сусрети = _-- _. З. 5 257
т
- Ах мноме жубор онај још је, у мени толко младих сати; "тек поздравља ме вито јошје и! липа ми тек осмјех врати. Све мутне ријеке сад нагрну, без брана заспу благе равни с повратих ја прошлост црну и сретох ја свој живот тавни!.. |
Шта_ је то са мном“ Вјетар снени
допузи тихо хладом ејена. –
Срешће -ме уштаџм, знам, румени —
" суморна ока, и снуждена. | 5 Е па У мени жубор онај још је, дјечаштво лудо још се злати; тек поздравља ме вито јошје и липа ми тек осмјех врати...
КУ
_Ал чему туга ова слатка
и коме, коме двобој овај Има и "среће од повратка, имај и утјехе од боних енова. Ево и моста и брана ето
тој дивљој води која хара. Здраво да си прољеће свето што дође послије злих ватара! =
__ Септембар руди, златокоси, и што да тужим, што да плачем 2 Весеља хоћу — да ме носи, налиј ми чашу, дај земљаче! Вољећу ја и бријег меки, те куће скромне, шапат Лима и кед отхујим у крај далеки са: облацима, са облацима...
Не, туђ нијесам овом крају штто вобњаштима плодним плива, па нек ме, ето, и не знају,
· Ко госта нек ме завичај прима! – Одболоваћу и туге старе, | и пјесму жалну, бол уклети — 4 Е знам, срешћу опет ја другаре, виђења нова започети!
· Душан КОСТИЋ
„
~