Песма о краљу Налу : уломак из староиндискога "Махабхарата"
-32
Т, МАРЕТИЋ
|
%
ЈЕДАНАЕСТО ПЕВАЊЕ.
Говори Врхадасво.
Кад се Нал удаљи, краљу, Дамајанта одморив се Пробуди се лепобока У безљудној шуми дрошћућ, Па кад мужа не угледа, Пуна туге и жалости Гласно за Нишађанином Крикне дршћућ: „Силна краљу! Јој браничу, силни краљу ! Јој војно, што ме остављаш 7 Јој убита сам! неста ме!
У безљудној дршћем шуми! Ниси ли зналац закона
И истинит, силни краљу ' Задав веру како мене“ Спаваћиву ти остави 7 Вредну жену и одану Ојставив зашто одлазиш, Особито кад ти ништа Није крива, него други 7 Што си некад пред бозима, Чуварима света, реко,
Ту беседу можеш сада
| Потврдити, господару !
Људи, изврсни јуначе, Мру у време одређено, Док ти љуба остављена Још и часак живет може. Те је, изврсни јуначе, Шале доста, бојазна сам, Ал' је мука одолет ми! Покажи се, господару ! Видим, видим тебе, краљу, Видим те, Нишађанине !
У грмље си сакрио се, Зашто ми не одговараш/
сл 30
35