Просветни гласник
534
ПРОСВЕТНИ ГЛАСНИК
Други пут опет обрнуто, мешовито и тако даље. Само ваља запамтити, да како деда ово ласно схвате тако исто ласно и забораве, ако се не обнавља. Зато треба од сад чешће запиткивати децу, да ли која реч или реченица стоји у једнини или у множини и откуд знају. 4. <Лица Ми смо учили и ви знате све шта има на глави. Ко може да ми поређа ? — Како се зове цела ова предња страна, што није обрасла длаком ? — Шта има на лицу ? — Е, добро. Ви знате за то лице на глави. Али да ли знате шта је то кад неко кажс: овде су или овде има три лица или четири лица? — А зашто се каже три лица и четири лица ? — Јесте, Ако су људи, онда ће се казати: три човека и четири човека. Ако су жене, онда ће се казати: три жене и четири жене. Ако су девојке, онда ће се казати : три девојке и четири девојке. Ако су деца, онда ће се казати: три детета и четири детета. Али, ако има и људи, и жена, и девојака, и деце заједно: онда се каже три лица и четири лица. Кад се дакле каже да има једно или више лица? - У кући су : отац, мати, баба, три дечака, две девојке и још четири детета. Колико је то лица ? — Предједном кућом седе три жене, један човек, једна девојка и два детета. Колико је то лица ? — У једним колима путују: отац, мати и три детета, и служавка седи с кочијашем. Колико је то лица ? Лице је дакле и мушко и женско, и старо и младо. Л .ица има много. Нека ми сваки од вас смисли колико лица има само у његовоЈ кући! — Кажи ти, Благоје! — Ти. Велимире ! — Ти ! — Ти! — Ти ! — Тако је. Лнца има много; и кад би се сва сабрала или скупила на једно место, изашло би грдно много. Лица у једној кући зову се чељад, а лица у једном селу или граду или у једној држави зову се становници. * Кад је неко сам, онда је то једно лице. Кад је једно лице само онда оно може да ћути, може да мисли, може и да пева (или свира), али не може да се разговара. Зашто ? — Јесте. Кад неко говори, онда има некога ко слуша. А ако нема ко да га слуша, човек неће да говори, -него мисли ћутећи (А ко говори сам, он није паметан). — Кад се води разговор дакле, онда мора да буде најмање два лица: једно које говори, а друго које слуша. На пример. На иуту се сретну Адам и Благоје и почну разговор. Шта ради Адам кад Благоје говори ? — А шта ради Благоје кад Адам говори ? — У соби су две