РТВ Теорија и пракса
naspram njega koji ga slušaju, izuzimajući, razume se, veštake koji klimaju ozbiljno glavom a zatim rezimiraju, zaključuju, podvlače akcente, apostrofiraju, sumiraju... Na javnim skupovima i u zvaničnim materijalima Ijudi ne govore, ne razgovaraju - oni diskutuju. Pisci materijala ne vade reči iz „govora prostoga naroda" nego iz diskusija koje dolaze sa raznih vrhova (i u najnižoj hijerarhijskoj lestvici uvek postoji vrh). Diskusije kao zao duh kruže u, i nad, glavama Vukovih potomaka. Izuzetak su trenuci kada ih iznenade i savladaju osećanja, kada ih zasvrbi i zaboli, ili kada im voda dođe do grla. Očas tada (pro)nađu najbolje, najjasnije, najubedljivije reči. I najveštiji popuštaju. Istina, i tada triput mere da se ne bi posekli, peku reči da se ne bi opekli, ali im reči i rečenice izmiču kontroli pa govore iskrenije i čovečnije. Svedoci smo, ovoga leta naročito, zanimljivog jezičkog kontrapunkta: s jedne strane pojačana produkcija jezika zaključaka, materijala, saopštenja, sednica, raznoraznih cekaovština koje pokušavaju da obuhvate i uštroje i opišu nabujali životni kovitiac - a sa druge jezik naroda pun tivih reči, običnih reči, prostih rečenica - zahteva gneva - protesta, jezik ozlojeđenog naroda na mitinzima i povodom njih, jezik pun emocionalnog naboja. Koliko je samo dobio na zanimljivosti i jasnosti jezik radija, radio-program u celini! Kakav jezički zaokret u pređstavljanju osećanja i mišljenja naroda. Ono što je skmavljeno nemuštim i bezmudim jezikom političkog novinarstva, izveštačkog novinarstva, sadaje izoštreno autentičnim jezikom života samog koji društvene probleme opisuje iznutra, kao ispovest, zahtev, parolu. I ne samo da je na radiju povećan prostor za jezik koji unosimo i za koji smo najčešće nedužni, i kad je dobar i kad je loš, nego je on bio snažan impuls osvežavanju jezičko-govome matrice na radiju. Raznorazni reporterski tonski zapisi übeđivali su i odslikavali više od kilometara trake sa novinarskim izveštajima. Dokumentarni program II programa Radio-Beograda postaje istinsko svedočanstvo vremena, svedok istorije; reportaža Dragoslava Simića Prekale - selo na prodaju je i konačna slika patnje i gneva, koju nisu uobličile na desetine
51