Сербска пчела
ЛбИвати, дс се. у смдаа своима, узношеназиа и содсрЛ .аванама посТигне. Тако исто мора се и све ново , јд ТО се доучи, испћттивати , и сгћ податпђгма (резултатљ) разнш прнмЉчашд сравнвивати;; отудЂ 1те се' цздати то, да се старо у новомг. и ново у сТаром!» е одержава, и ввх ћете обОе едно сћ друшмЋ изнснити, И едно чрез!. друго запамтити тако , да посредс твомђ на паметћ изученог^ оно, што наново учиТие ,;ам1равате, понимате, и обратно чрез!> ово посдЈднћ перво онц свагда. кћ већемг« разумћвашо дов одите. ПоЗјемо ли већг. отб свеобт;егБ кћ особеномђ у узношенм на основано изученћ матернћгћ езмка, то горнБ1И учиТелнћШ сммсалЂ свеоб1цегг> насТавлешн гдаси : Знаи едну кнт>игу твогг> матернјзгљ езмка добро , и све друге на нк> узноси. При ТаковомЂ ученк) сдјђдугоћа се упражн1нја поставлнн). I, упралиШпе. Ученику едномЂ, кои читаТи не зна, (а И онаи кои читати зна , мора се овако владаТн) предложисе молитва Гос1Годнн разговеТно написана. Модитва иста зато 6 овдћ за Примћрт> избрана, што сб начинг. у нбои као обп^е познанои наилакше разумћ, Садћ му се покаже перва рћчн: Отче. ученикЂсматра рћчв исту, и изговара е. Почнесе садЂ на нобо , и додасе шштђ слћдугоћа рћч& н а ш т>, тако да буде Отче наш1. ученикг. треба да покаже, и да изговори сваку рћчБ. ЗаТшмг. се опетг. треба гговраТити, и чиТаТи : Отче нашг. иже} далћ з 0 тче нашт> иже ес*ј послћ: Отче нашг* ижа есИ на; и на конацг.: ОтченашЂиЖе есина небесћхг.. ученшсћ еднако повторава, и сваку рћчБ показуе, докле годђ све то спред-ћ И састрагг« СезЂ погрћшке казати не зна. Садг. учителБ шштђј еданпутг. све повтори, и свако писмо поособљ : о , т, ч, е, н, а, ш, и Тако дал% до кран ц ,1 логб смћ1сла изговара- ученикг. показуе свако писмо, и донде треба да повторава, докле годг. свако писмо спредг^