Српске народне пјесме. Књ. 1, У којој су различне женске пјесме
258
„Ето, мати, књиге најпотоње.“ Отале се дигоше сватови. Дурмиш-беже свате сјетоваше: „Не пјевајте, ни пушке бацајте, „У ставите зиле и борије,
„А савијте свилене барјаке, „Док прођемо кроз Корита равна.“ То су бега свати послушали : Кад су били у Корита равна, Уставише зиле и борије,
А савише свилене барјаке,
Ни ко пјева, ни ко пушке баца, Тајом иду кроз Корита равна, Млидијаху, нико не виђаше,
Ал то гледа Бајо и Лимуне
(Са стијене из Кобиље главе; Па Лимуну Бајо говораше :
„Ој Лимуне, драги побратиме ! „ја сам чуо, ђе говоре људи:
»„ »Од како је гавран поцрњео, „»Није хајдук разбио сватова ;<“ „Гријота је удрит на сватове
„И ђевојци срећу укинути; —
„Да сватове данас пропустимо, „Чекаћемо Ришњанин-хаџију,
- „Кад хаџија у пунице пође.“
Лимун свога послушао побра, Пропустише кићене сватове. Кад су били на измак Корита, Бог убио црна Циганина !
Кој: завика из грла бијела: „Чала сада, наше мектербаше !
215
220
225