Српске народне пјесме. Књ. 1, У којој су различне женске пјесме
479
462
„Хоћеш поћи за ме Дел-Алију,
„Пак ћеш бити у двору госпођа, 7“
Кад Марија и ту књигу прими, Њу ми гледа, намах другу пише, Овако је њему говорила :
» О Турчине, Кудуз-Дел-Алијо ! „Влахиња, сам, прилика ти нисам, „Већ ти тражи за себе Туркињу:
„уја сам цура давно испрошена,
»„Испрошена у кршне Котаре „За јунака СОмиљанић-Илију.“ Такве Мара књиге оправила,
За тим време мало постајало; Бре да видиш СОмиљанић-Илију ! отаде купит кићене сватове
По Котару и около њега;
Кад Илија свате покупио,
Он све диже Лијевну 6'јеломе
А да води Мару Ђурковића, Кад су дошли Л'јевну на крајини, Тамо су их лјепо причекали, Придржали три четири дана, Земан дође, треба путовати, Пак повикну чауш по сватов'ма; „Хавур свати, хазур је ђевојка ! „Земан дође, да се двору пође.“ Тад' ђевојку браћа изведоше, Дадоше је младијем ђевер ма,
А сватове редом дариваше,
Све по реду што за кога бјеше; Пак се свати тада подигоше,
И пођоше пољем широкијем ;
60
65
70
80