Српске народне пјесме. Књ. 2, У којој су пјесме јуначке најстарије
118
М да друга постане судија, 13 Ту кнезови нису ради кавзи,
Нит' су ради Турци изјелице,
Ал—је рада сиротиња раја,
Која глоба давати не може,
Ни трпити Турскога зулума;
И ради су Божји угодници, [0
Јер је крвца из земље проврела,
Земан допго, ваља војевати,
да крст часни крвцу прољевати,
Сваки своје да покаје старе.
Небом свеци сташе војевати 15
И прилике различне метати
Випг Србије по небу ведроме;
'Ваку прву прилику вргоше:
Од Трипуна до светога Ђурђа,
Сваку ноћцу мјесец се ваташе, 20
Да. се Србљи на оружје. дижу,
Ал' се Србљи дигнут не смједоше.
Другу свеци вргоше прилику:
Од Ђурђева до Дмитрова дана
Све барјаци крвави идоше 25
Виш' Србије по небу ведроме,
Да се Србљи на оружје дижу
, 72
ст
392, 397. Буловбашу. — 8399. нахе. — 897. Малу. — 401. Гљеру. — 447. пошти. — 448, 449. јошт. — 450. Срблви. 454. одмах дозна. — 477. У ноти: Валл да е ово причасте! — 485. хћеде. — 496. изиде. — 497. своихђ. — 510. кадифу. — 581. мртвихљ. — 588. каменљ манце. —- 545. предљ ши. — 545. у сви градсви. — 565. У ноти нема: (кажу да). 591. што годв. — 598. нит са. — 604. свје. — 627. набрзо. — 1116, 262. — 169. ниђе. — 245. Остружњице. — 459. јошт.