Српске народне пјесме. Књ. 2, У којој су пјесме јуначке најстарије
|)
„ А камоли унијети Вука!
„Но се добар јунак находио, „Добар јунак Феловић сердаре, „Па се загна на Требињека врата, „Те уграби Мићуновић-Вука, „Довати га на плећи јуначке, „Па побјеже пољем испод града, „Нањ пуцају пушке и лубарде, „Ал му тако Бог и срећа дала, „Те јуначки уграбпо Вука, „Донесе га јунак под шатором, „Под шатором Шетровић-владике. „Ма се загна Поповић-Иване
„И по пољу поћера Турчина,
„Е се стави, уједе га гуја,
„Е се бјеше Иван зафалио „Пред владиком и пред ђенералом, „Да ће жива уфатит' Турчина, „Ма се клетви Туре не даваше, „Но извади двије пушке мале, „Па објема живи огањ даје,
„Те погоди Поповић-Ивана, „Паде Иван у зелену траву,
„На њега се Туре загонило,
„Те да би му окпнуло главу, „Ма га не да соко тица сива, „Кустодија, Марко барјактаре, „Но на Туре загон учинио; „Кад видије оно Туре зорно, „Да ће њега Марко изгубити, „Па побјеже преко поља рамна. „А кад Марко на Ивана дође,
100
110
120