Српске народне пјесме. Књ. 2, У којој су пјесме јуначке најстарије
И » И ја дођох Чеву каменоме, „И ту нађох хиљаду оваца, » Ту сам с друштвом дијелио овце, „Дијелио овце пи дукале, „И тебе сам исе учинио, „Тек ти није вајда, побратиме! уја покупих другу чету малу, „Па одведох чету уз приморје, „Кад ето ти седамдесет коња, „Седамдесет коња и грађана, „Хоће Турци граду Дубровнику, »Да ћерају робу свакојаку; уЈја уводих, и одоше Турци, „Послах књигу Чеву каменоме, „Је покупих седамдесет друга, „Те дочеках од града грађане, „Те посјекох седамдесет глава, » И одведох седамдесет коња, „И-увех им робу свакојаку, „И ја Чеву питомоме дођохг, » И ту сам ти шићар дијелио, »И тебе сам исе учинио, „Тек ти није вајда, побратиме! „Што ми валиш од Никшића Турке! уја покупих једну чету малу, »Одведох је. ка Никшићу граду. „Кад ја бијах Сливју широкоме, „Еве ли ти два сина Амзина, „Силни Турци наћерали рају, „Она гони кола и волове, „Да ћерају из Оливља камење, „ А да граде на Никшића кулу.
180
185
190
200
205
210