Српске народне пјесме. Књ. 7, У којој су пјесме јуначке средњијех времена
= ~
„А освете свога господара.
„Ал синовци стрица не дадоше, „Него хитро пушке обратише, „Седам слугах бегових убише, „И тргоше свијетле анџаре,
„Да кидају од Турака главе. уАали у то срећу не имаше,
„Јер шатори турски близу бише, „Из шаторах Турци ударипше, „На јунаке ватру оборише.
„Ал се момчад јуначки бранише, „Црногорци одсвуд навалише, „Те на Турке огањ оборише. „Ту се војске обје страшно бише » У три уре боја жестокога; „Црногорци млоги погибоше,
„А. Турака ни броја се не зна, „Докле тамна ноћца прекинула, „Те се војске натраг повратише. „Дрногорци на Церово до'ше „Код шатора Петровића књаза, „И ту они ноћцу преноћише. „Када свану и сунце ограну, „Књаз Данило на ноге устаде,
„ Отаде гледат' од Тураках главе. „Потље дође Церовић Новица „Који бјеше оно ускочио,
„ад пос'јече Ченгић-СОмаил-агу, » Новица је димно задобио, „Владика му даде сенатрство, „Ал Новица гледа турске главе, „Позна главу бега Мушовића,
185
190
195
200
210