Топола
Преузимање:
Приказ у BnLViewer-у
Иа кад Педа уз гуслиде стаде Старе наше да нам прпча јаде Са ужасна косовскога боја? „Ој косо, косо, ој него моја!“ Златнп санцп беху полетанди. Радоснп ме оставпше данцп; Прпјатељп не знаду за мене, Лестве старе вере потрвене, А ранама на срцу ни броја . . . „Ој косо, косо, ој него мојаП Нема впше добре воље старе, Да исппјам купе п пехаре; Бледо пње трептп ми на власп. Луч жпвота давно мп се гасп У језеру крвавога зпоја . . . „Ој косо. косо, ој него моја!“ Седпм, ћутпм, око ми је мутно, Немо стојп срце мп злослутно. Не пгра мп к’о негда у груди, А п песма, што с’ у њему будп Тужно спушта слаба крпла своја. . . „Ој косо, косо, ој него'моја!“
76
IГЕСМЕ ЖТЕ ПОПОВИЋА