Цар Душан : историјски роман из XIV ога века у три књиге. Књ. 2, Краљ
За ПЦ аи ен Ori: Pe 7 sa Ји и
После неколико тренутака војници положише тело
војводе Сиргијана пред краља.
Душан клече поред њега и метну десну руку на срце Сиргијаново._
— Слабо, али тек још куца.
Краљ подуже самртно бледу главу војводину и викну :
— Војводо, чујеш ли ме 2
Самртникове очи отворише се полако. С очевидним напревањем последње 'енаге Сиргијан промуда још ово неколико речи:
— Сфранцис... вагрли једном ... другом убио... Умирем за Стефана... цара ромејског..
Ша онда се цело тело укочи и паде на вемљу.
Војвода Сиргијан беше издахнуо.
Душан се заплака -..
Сви кнезови и војводе српских и поморских земаља, пред тим краљевским сузама, скидоше своје калпаке и челичне шлемове.
После подуже дубоке тишине, Душан устаде, убриса очи, погледа редом све своје витезове око себе па рече :
Док се овај мртвац не сарани са краљевским почастима нисам у стању наставити моје мало час отпочето вабеседовање с вама.
И подупирући ве на свој мач Душан полоко уђе у свој шатор и свопственоручно спусти завесна крила на уласку.
Тек што је тело погинулог војводе Сиргијана сарењено са оди:та краљевским почестима целокупне Душенове војске, и тек што је краљ васео да са својим војводама настави сабеседовање о томе шта веља радити у овако промењеним околностима донеше краљу извештај де нарочито поклисарство из Солуна мели да буде изведено пред високо му краљевство,
319
- 5 с сна а на a m и мане па Шу а се