Цар Душан : историјски роман из XIV ога века у три књиге. Књ. 2, Краљ
_—_- Овде ћемо се зауставити да одморимо људе и коње. 3 |
__ Хвала ти, Господару, јер баш сусташе и људи, а коњи под тешким оклопима и својим и својих јахача, скоро падају на нос. 0,
__ Нисам могао раније дати одмора ни људима ни коњима, јер сам страховао да Угри пре нас ке стигну на Космај п Рудник. Сада знам да те опаснссти више нема. Карло Роберт повукао се проеко Саве да се боље спрема за борбу с нама. Улогори се за одмор.
Палман одјури. id
— Јанићије ! — викну Душан. и
Велики логотет притрча.
— Ево прочитај шта ми сад пише шуоић
Јанићије прочита па с досадом одмахну руком:
— Их!
— Што мислиш да би ми до пролећа свршили са Солуном и бев ратних лађа 7 |
— Ја мислим...
— Вараш се. Ипак је боље ово примирије с Византијом докле сваримо што смо од ње прогутали, и докло покушамо да се боље спријатељимо с Млетцима не би ли нам продали неколико наоружаних галера, а што јо поглавито, док Угре тако разбијсмо да нем не могу сметати када по други пут пођемо на Солун.
— Андроник ЈП. и његов Кантакузин добро ће св чувати да високом ти краљевству не даду никаквог по воча за ново непријатељство.
— Колико ја знам Византинце у опште, а Кантакузина нарочито, они ће погавити обвову коју ву према мени примили, да не дирају у Епир и Тесалију, и онда је то довољно да им понова објавимо непријатељства. Не брини ти ништа, нето пиши одмах Вукашину и Олуверу, јави им ва што нам вад није тако велика преша, и пареди им да не ломе војску претераним усиљеним ходом. Нека иду полако на зборно место, па кад сместе војску добро и кад се постарају за све њено потребе, нека дођу на сабор.
OZ о SO
Ду Ot
ala ea
а
тера ka вера
а.
pa