Naša stvarnost
BALADA O JEDNOM DETETU
1.
Sunce već sija
I trava klija
A lek je mesec mari, O, sunce blago, Sunce drago
Obasjaj i moj kvar!
Padni na kuće,
Na umiruće
Kroz prozor oblepljen, Moj kvar je tužan, Moj kvari je ružan
| bedom omeđen.
Obasjaj decu,
Plol,
Poljanu —
Zagrej nam svaki krov, Pozdravi ljude
Koji žude
Da slvore živo nov.
2.
Čujle baladu!
U crnom gradu
Došlo je dele na svel, Očiju sivih,
Udova krivih
Jezivi ljudski cvel,
Pak'o je prošlo Dok je došlo Kroz krv
! gnoj
Na dan, Zgrbijeno,
Svelo,
Kroz plač je klelo Sudbinu uzaman.
Pred prozorima, ·
Na konopima,
Tuđ se sušio veš.
Ko pauk da mu sivu srž siše,
Taj shrašni cvet je sve više i više Ličio na — leš.
4.
Doćiće — slani Bolji dani,
Čvrsi je vremena hod. Beda boli
AF duša voli
Ljubavi svoje plod.
Majka je bdila, Očaj je skrila,
i opel pošla na rad. Slabi se boje,
Ali nas roje Pobedićemo glad.
Prala je,
Mela,
Olpaiške jela,
Po ceo dugi dan. Olac iz grada Slomljenih nada Vračo se umoran.
14.
}h on i ona Pogrebnih zvona Već slufili su zvuk. Bila je grobna
Ta memla sobna, Smrl je napela luk.
10