Српске народне пјесме. Књ. 7, У којој су пјесме јуначке средњијех времена
198
Што стигоше, сабљи предадоше,
За три уре, није више било, Листом Куче војска прегазила, Више Куча облак се навуче Од брзога праха и олова
И од дима кула и чардака.
Сад што ћу ти лакрдију дуљит'
Колико је каменијих Куча, Превијаче остануло није,
А камоли куле ал чардака, Штоно није ватром изгорена; Ал' утече стотина Турака,
И са шњима млоге пздајице У Гусињу граду бијеломе.
А српска се повратила војска
Водећ' Кучко робје у сужањство,
И на Убле тамбор учињела. Дају робје Мирку војеводи: Ал' је Мирко срца милостива, Робовима живот опростио, Па се здраво натраг повратио. Невјерници Кучки остадоше Без имућа, кула п чардака, Без оружја, брата и синова. Тако мп се сваком догодило, Који хули свога господара, И издаје отачаство драго,
И продаје себе у туђина !
270
275
980)
290
295