Српске народне пјесме. Књ. 7, У којој су пјесме јуначке средњијех времена
Оправио на Млетичак равни)
Код мрамора Ченгијћ-Омаил-аге,
И пред њима Бајагића Шунда, 99) И сокола Јакшића Михајла,
И за њима стотину момака,
Да осване војске у Ивицу ')
Випг Којића од камена куле.
Ту је Турчин силан Шабан-ага, 295 А за њиме стотину пандура.
Када дође Милановој кули,
Стаде Беган разређиват' друштво:
Он оправи Саву Лаковића,
И још шњима Лопушину Луку, 230. И за њиме неколико друга,
Све јунака бпрана војника
Под бијелу Миланову кулу.
Ту их тавна нојца оставила,
А бијели данак приватио. 235 Стаде сердар измамљиват Турке.
Но Турцима хабер долазио
Од Дровњака од племена јака,
Не могаше измамити Турке:
„Шабан-аго, зло ти јутро било! 240 „Ето на те Бегана сердара,
» Су његово до двјеста Ускока,“
Пошто Турци све то разумјеше,
Још се боље Турци притврдише.
Неће с миром Сава Лаковићу, 245
1) Ово је једна пољана на којој је погинуо гласити јунак Смаилага Ченгић, којега је посјекао Алексић Мирко:
2) Планина.