Српске народне пјесме. Књ. 7, У којој су пјесме јуначке средњијех времена
158
Чујаше се јека превелика. Отолен се свати окрепуше,
Ал' кад дбше пољу крстачкоме, И ту наше хиљаду коњика,
На коњима спви соколови,
Ђе по пољу коње разиграју,
А весеље из пушака граде, Коњаници сташе у параду, Поздравише народну госпођу; Госпођа се њима поклонила,
И обично њима зафалила.
Сви сватови заједно кренуше, Доклен пољу на Његуше доше, Ту нађоше хиљаду сватова,
А пред њима Пера капетана, Шњим Његуши, племе изабрано, Уређује хиљаду сватова,
Кад Његуше стави у параду, Ту долави Даринка госпођа, Смјерно им се поклони госпођа, Сватови јој пуно зафалише,
И велико весеље градише. Окупи се свата пет хиљада, Окренуше уз Ловћен планину. Ал кад дбше брду Врћенику На погледу поља цетињекога И на поглед Блата широкога И на поглед поље Ћемовскога И бијела Скадра на Бојану, Пак сватови огањ оборише, Зајечаше бистри џевердари,
И пуцаху пушке на хиљаде,
1155
1160
1165
1170
1175
1180
1185