Цар Душан : историјски роман из XIV ога века у три књиге. Књ. 2, Краљ
на двору док ја не одем. Дотле ће краљида написати одговор својој наопакој свекрви, а ти ћеш за мој потпис впремити ситну књигу тој љутој игуманији, у којој ћеш јој рећи да сам на њену молбу одлучио да јој склнем с врата ту жену, од које чак ни она не може да направи добру калуђерицу.
У очи поласка Душановог војсци овога пута десило се нешто необично.
Дубоко у ноћ, кад је све живо у Сврчину спавало, краљ је пробудио једног од својих двородржида и послао га да му доведе капетана Палма:а, али тако да никога другог не пробуди, и да нико не види када Палман дође и кад оде.
Двородржица као да се мало зачуди овако необичној ваповести, али без једне речи пође.
— Чујеш дијете — рече још Краљ — Ако ти икоме кажеш да сам ноћас звао капетана Палмана, отевћи ћу ти 'јовик.
— Разумео сам светла круно — рече дршћући момче и одјури на претима.
Душан је крупним корацима ходао по својој соби п премишљао тешке мисли док се врата нечујно отворише и капетан Палман уђе. |
— Ако је високо ти краљевство одлучило да се раније кренемо него што је речено, ја сам с мојим људима готов.
— Нисам те за то звао — рече Душан па се стропошта на некакав источњачки дугачки кревет застрвен персијским ћилимом. — Ходи седи овде до мене. Још ближе, јер морамо тихо говорити да нас нико не чује.
Палман се примаче ближе и зачуђено гледа нетремице у краља.
— Слушај Џалмане — поче Душан тихо. — Ти си. моја верна слуга. Хоћу да ти поверим једну велику
844