Наша књижевност
!
Следећег часа = – : · 205
— Хајдемо! — рекао је. - -
— Понеси шињел! — потсетио та је најблизни Кривоштијанин.
Додати. су му шињел: пп био та је преко рамена.
– –_ Ку је близу... није далеко — рекао је.
— Ево, узми пиштољ! — _ Ј8ЕИ0 се Марко и пружио му пиштољ преко ватре.
__ Ми смо се сви мало тргли. И Марко. Перов Вучуровић, чини ми се. Настала је кратка пауза.
= Нека, нека сад... Сад ћу ја. натрат! — рекао ЈА Митар и за Вучуровићем изиптао на врата. -
"Међу нама, према вратима, остало је поптире празно место.
Марко „Мађар“ опет је вратио пиштољ у свој големи џеп и пружио нам свима у дну порције неке црне течности. Била се већ охладила и мало је личила на каву — купила је уста и горчала као да је прављена од прженог жира. Узета је из плена који је јутрос Убљанин дотерао са собом. –
Кривоптијани су попили свој део. Ја сам изишао на врата и просуо све у снег. Поред мене се нашао Београђанин и "трзајулли раменом уграбио да ми шане:
=— Ништа се не чује!
Ништа се није чуло... -
Кад сам ушао у колибу, сви су се већ спремајти да спавају и покривали се гуњевима и кепутима, Ватра је полако гаснула. -
Сео сам на троножац и наслонио главу на зид. Мислим да су и други ослушкивали. Ништта се зије чуло! Можда је ветајр пу58о у другом правцу г -
Сат доцније, кад сам ишао да сменим стражу, провирио сам у штаб. И ту је већ све било "мирно. Ватра је једва тињала, укућани су били полегали. У соби коју је држао пттаб, горео је мали жижак и једва се видео кроз замрзнуте прозоре.
- Подитео сам јаку на капуту и пошао даље пртином. Било је ведро: Изнад узаног дола видео се само мали део неба побур ситним звездама. Мраз је почео да стеже.
Идући ка стражари ваљало је пазити да не скренем десно, где има дубок опасан понор. Док сам пролазио извукао сам главу из јаке да бих боље пратио пртину и учинило ми се да је неки свеж траг водио наниже. Урука сам опет главу и продужио до места где је била стража. Те ноћи била је страховита студен, а ја сам провео напољу готово пуне две смене. Дежурни у воду. заборавио је да следећег стражара пробуди на време.
Ерих КОШ