Отаџбина
ана карењина
431
— А младићу! Гле како си порастао. 'Лбиља читав човек. Здраво младићуI И он пружи руку преилашеноме Сережн. Дете је и аређе било врло плашљиво, али од како је Алексије Александровић ночео да га зове »Младићем® и од како му се у мозгу угнездила запонетка да ли је Вронски пријатељ или душманин куће — зазирало је од свог оца. Оеража погледа у мајку као да тражи помоћи. Он се само с мајком осећао добро. Алексије Александровић поче пешто да говори са гувернантом држећи сина за раме. Ана виде да је детету тако мучно, да ће сад бризнути у плач, па поцрвеневши сва, скочи, скиде мужевљеву руку са детињег * рамена, пољуои дете па га изведе на терасу, за тим се одмах врати у собу. — Међутим, требало бп већ ићи — рече она погледавши у часовник. — Чудо Бетси још не долази !.... — Да, рече Алексије Александровић и уставши заглави прсте и стаде њима крцкати — Ја сам и с тога свратио до тебе да ти донесем новаца. Истина славуји живе од саме песме, али теби ће, мислим, требати пара?,... — Не, не треба ми.... Да, треба, треба — рече она и не гледајући у њ поцрвене до испод косе. — У осталом ти ћеш ваљда после трке свратити овамо? — 0, да богме — одговорн Алексије Александровић. — Ево и лепотице ПетрхоФске, Кнегиње Тверске — додаде за тим погледавши кроз прозор и угледавши инглеска каруца од трске која стадоше иред кућу. — Да кицошких кола, дивота ! Сад, хајдемо и ми! Кнегиња Тверска није силазила са свог екипажа. само њен лакеј скочи пред кућом. — Ја одох, збогом! — рече Ана и пољубивши сина, приђе Алексију А.лександровићу и пружи му руку. — Ти си врло љубазан што си свратио. Алексије Александровпћ пољуби јој руку. — Е, до виђења. Ти ћеш доћи да пијемо чаја. То ће бити дивно! — рече она, па изађе светла и весела. Али чим није више видела свога мужа, она се дотаче оног места на руци, које је он пољубио, и сва се стресе колпко јој то беше одвратно. 28. Када се Алексије Александровић појавио на тркалишту, Ана је већ седела поред Бетси на оној трибини на којој се скупљао »најотменији* свет. Она га је видела још из далека. Та два човека ,